Mă numesc Henry Morgan.
Am o poveste lungă.
De-a lungul anilor, se poate spune că am devenit un student al morții.
Trebuie să găsesc cheia dezlegării blestemului meu.
Ceva s-a întâmplat acum aproape două secole.
Și am fost transformat.
Viața mea e la fel ca și a voastră...
Exceptând o mică diferență.
A mea nu se sfârșește niciodată.
De fiecare dată când mor, mereu mă întorc în apă,
și întotdeauna nud.
Acum, știți la fel de multe despre problema mea ca și mine.
E o poveste lungă.
Răspunde, te rog. Răspunde la telefon.
Unde ești? Te poți grăbi?!
Unde ești?! Trebuie să vorbim!
Ce faci?!
Stai. Oprește mașina.
Doamnă, suntem la mijlocul podului.
Nu, oprește mașina acum! Oprește mașina, te rog!
Ce dracu' faci?!
Ce dracului faci!
Ce-ai pățit, ești nebună?!
Doamnă, nu faceți asta!
Poți învăța multe de la un cadavru...
Cum a trăit, cât a suferit,
suferința, experiența de viață, chiar și dacă au fost iubiți.
Dar ce nu poate să-ți spună un cadavru este de ce.
Și pentru cei lăsați în urmă,
asta pare să fie singura întrebare ce-i interesează.
Păi, doctore...
Cauza decesului acestui tip pare destul de clară.
Sunt total de acord cu asta.
Cauza decezului... accidentală.
- Am priceput. - Ce?
Tipul are un topor în cap.
E clar omor.
Da, martorii spun că victima se certa cu un vecin
cu 20 de minute înainte să moară.
Dă-i drumul.
În regulă.
La cum e îmbrăcat putem vedea că era fan al fotbalului american.
Presupun că aseară a fost meci la câtă mizerie era pe strada mea,
și din câte mi-am dat seama, a fost o vreme oribilă.
Da, destul de... oribilă.
Era beat și probabil că a crezut
că întreruperea curentului aseară a fost din cauza antenei sale.
Deci într-o viață plină de inactivitate
și sedentarism, prietenul nostru de aici a decis să acționeze.
Văzând praful de pe genunchii săi,
știm că a fost pe acoperiș.
A ținut toporul între dinți...
S-a găsit o așchie între molari.
Umezeala și frunzele ude de pe pantofii săi,
sugerează că a alunecat și a căzut...
Și-a fracturat coasta numărul 5, când a aterizat pe spate.
După care...
Gravitatea s-a ocupat de restul.
Nu-i cel mai plăcut mod de-a muri, dar este clar accidental.
Dacă asta este cauza oficială a morții,
cine sunt eu să mă contrazic?
Abia scurtăm seara.
Mă pot duce acasă să-mi văd copiii înainte de culcare.
Detectivilor.
Pe de altă parte, acesta este destul de suspicios.
Nu. Ăla e clar sinucidere.
Martorul a văzut-o urcându-se pe marginea
podului de pe strada 59 și sărind.
De ce?
Uită-te la asta.
Am găsit urme de vopsea sub unghiile sale.
Unele sunt vopsele de bază,
care n-a mai fost folosit pentru pod din '76.
Înseamnă că a săpat destul de mult ca să ajungă la acel strat.
Deci, s-a ținut foarte strâns de margine.
Sau se ținea ca să nu cadă.
Urmele de zgârieturi arată că s-a zbătut.
Mai e, de asemenea, și unghiul fracturii,
începând cu degetul mare de la picior și cea mai rămas din tibia sa,
sugerează că era cu fața spre pod în momentul căzăturii.
Din sinucigașii pe care i-am examinat...
N-am văzut niciunul care să se arunce cu spatele.
Nu este posibil.
Femeia asta a fost ucisă.
Am priceput. În regulă, vom cerceta.
Ce? Stai, stai.
Se putea întoarce pe parcurs.
Sau putea să alunece și să cadă.
Jo, dacă spune el asta, nu înseamnă că e și adevărat.
Da, dar încă nu s-a înșelat.
Scuze că ți-am distrus seara, detective.
ETERNITATE Episodul 2
Traducerea și adaptarea: Neoh (c) Titrări Team
Detective, mai spune-mi o dată.
Cum de un sinucigaș este crimă?
Am crezut că există un martor care a zis că s-a suit pe margine.
Avem.
Și alții care au văzut-o căzând în apă.
Și un taximetrist care a zis că era supărată.
Cred că a folosit cuvântul "isterică".
Poate că sunt nouă în această echipă,
dar dacă arată ca o rață, măcăne ca o rață...
Ce-mi scapă, detective?
La parter, avem un medic legist
care cercetează lucrurile din mai multe unghiuri.
Uneori, o rață poate fi un elan.
Ne-a ajutat extrem de mult în multe dosare de crimă.
Am citit în rapoartele tale.
De asemenea, ți-am cercetat și dosarul, detective.
Condoleanțe pentru soțul tău.
Mulțumesc.
Dar nu te pot lăsa mai moale.
Am nevoie să fii în formă. M-ai înțeles?
Da, cred că da.
Bun.
În privința sinucigașului nostru, există o mulțime de motive
prin care cineva poate cădea invers în apă.
Avem o mulțime de cazuri de omucideri.
Dacă legistul tău e atât de bun pe cât îl lauzi tu,
sunt sigur că-i putem găsi o întrebuințare mai bună.
Lucas, știai că o persoană are în medie
25 de acarieni la gene?
Se hrănesc cu uleiul din corpul nostru și au organisme de viermi.
Asta e o informație nouă și acum ceva ce nu pot ignora.
A sunat poliția și ne "încurajează"
să spunem că este sinucidere.
Dar nu este.
Dacă vor s-o catalogheze așa,
trebuie să-și ia licența de medic legist sau pe unul nou.
Bine.
De asemenea, părinții sinucigașei,
Vicky Hulquist, au venit să identifice cadavrul.
Arată-le poze.
Vor să vorbească cu tine.
Lucas, am mai discutat asta.
Niciodată nu vorbesc cu familiile.
- E mult prea emoțional. - Dar refuză să plece.
Eu nu...
Ce vrei să fac?
Sun-o pe detectivul Martinez. Lasă-i pe ei...
Doamne sfinte.
Ce? Nu.
Vă rog, nu vă recomand să intrați aici.
S-a dus.
Uitați, eu...
Condoleanțe.
De aceea descurajăm familiile să vadă cadavrele.
Ce s-a întâmplat?
Scuze, dar se pare că a căzut de pe pod și a murit.
Nu s-a sinucis.
- Mă înțelegi? - Alex.
Era un student eminent care își lua diploma pe Clasici.
Pleca în această săptămână să studieze la Sorbona, în Paris.
Există dovezi că s-a întâmplat și altceva?
Vă sugerez să le spuneți ce gândiți poliției.
Te întreb pe... tine.
S-a aruncat?
Înțeleg durerea prin care treceți.
Aveți copii?
Nu. Nu am.
Atunci nu ai nicio idee prin ce trec.
Numele lui e Abraham.
N-au reușit să-i găsească niciun membru din familia sa.
Ce se va întâmpla cu el?
Cred că-l vor duce la un orfelinat,
decât dacă cineva de aici îl place și-l adoptă.
De-ar fi așa de simplu.
Ce-ar putea fi mai simplu
decât să faci un angajament impulsiv pe viață?
Ai probleme.
Nu cred că te va lăsa să pleci.
Păi?
Foarte frumos.
Nu, e prea mult usturoi.
De obicei ai o paletă mult mai sofisticată de simțuri.
Ce-ai pățit?
Am întâlnit azi părinții victimei.
Serios? E un pas pozitiv.
Ba nu, este o idee foarte proastă.
Acum nu mă pot gândi decât la caz.
Părinții ei nu vor ști niciodată ce s-a întâmplat cu fiica lor.
Nimic nu le poate răscumpăra pierderea suferită,
dar acel sentiment de frustrare care nu are niciun sens,
îi va bântui până la moarte.
Deci? Faci ceva în privința asta?
Am făcut. Am spus poliției. Asta-i treaba mea.
Treaba ta.
Studiezi cadavrele ca să poți deveni unul.
Păi, cel puțin la mine e ceva științific.
Am ales cu grijă această viață
ca să nu mă implic în această încurcătură emoțională.
Știi, pentru unii dintre noi, această încurcătură emoțională
este exact scopul în viață.
Ceea ce-mi aduce aminte...
Trebuie să pleci puțin pe afară.
Am o întâlnire.
Am întâlnit-o pe Eharmony.
Sper că arată că în poze.
Și cine-i ăsta?
Nu, nu...
Abraham!
Ce-i așa mare lucru?
Toată lumea minte în legătură cu pozele de pe internet.
Dar nu ești tu!
Normal că sunt eu! Doar că nu cel de acum.
Nimeni nu poate rămâne la 35 de ani la infinit.
Sinucigașa, Vicky Hulquist, a sărit în gol
undeva pe la mijlocul podului.
Așa afirmă martorii.
Dar cum am aflat că ochii
nu sunt cea mai sigură formă de percepție,
doar dacă, desigur, sunt ai mei.
Dă-te la o parte, tâmpitule!
Când cazi de pe un pod,
corpul se accelerează cu o viteză de 16 km/oră în plus.
Deci, de aici, căderea s-a produs la 112 km/oră.
Apa e ca asfaltul.
Când aterizezi, oasele șoldului se distrug
și intră în organele interne.
Dacă supraviețuiești,
vei încerca să nu te scufunzi.
Luând toate astea în considerare,
este unul dintre cele mai rele moduri de a muri.
Cu siguranță se află în top 20.
Bună, Abe. Cum a decurs întâlnirea?
Eram la jumătatea desertului de banane flambate
când ai sunat tu.
O seară grea?
Vești proaste...
Tocmai am experimentat al 22-lea mod de-a muri.
Vești bune... aveam dreptate.
Mai era cineva pe acel pod.
Acum pot demonstra.
Ai avut dreptate, desigur.
Bucățile de vopsea sub unghii
se potrivesc cu vopseaua de pe pod.
Dar stai. Mai este.
Am găsit bucăți din asta sub primul strat de ojă.
Particule de piele.
- Se potrivesc cu decedata? - Nu.
A zgâriat pe cineva în timp ce cădea?
- Poate. - Bună treabă, Lucas.
Spune că e cadoul de ziua ta.
- Nu-i ziua mea. - Aniversare?
Îmi dau cu părerea.
Cineva ți-a lăsat un cadou pe birou.
A PĂRUT DUREROS. CONDOLEANȚE. FANUL TĂU.
Spun că noi doi suntem la fel.
Avem aceeași tristețe, același blestem, aceeași durere.
Cum e posibil așa ceva?
Mă tem că sunt la fel de nedumerit ca și tine.
Bună.
Ești bine? N-am vrut să te sperii.
Mă pierd cam des în imaginația mea.
Am observat.
Ai spus că ai niște informații noi despre sinucigașă.
Da, mai era cineva pe pod când s-a sinucis.
Erau două seturi de amprente pe marginea balustradei.
Stai. De unde știi asta?
Pentru că eram în apropiere
plimbându-mă cu bicicleta și m-am uitat.
Ce, te-ai cățărat pe balustradă?
Nu mi-a fost niciodată frică de înălțimi.
Și cu moartea?
E o relație mai complicată.
Mă poți scuza puțin?
Ești sigur că asta este de la apelant?
Păi, de la cine altcineva?
Mă urmărea, Abe.
Era sus acolo pe pod.
Cum, te-a văzut?
Da, m-a văzut murind. M-a văzut dispărând.
Și acum se joacă cu mine.
Știe totul despre mine și eu nu știu nimic despre el.
- Asta nu-i adevărat. - Da.
Adică, spune că are aceeași problemă ca și mine.
Dar iartă-mă dacă sunt puțin mai sceptic.
Nu, adică, ziarul.
Ăsta e cunoscut ca și hârtie imprimată.
Vezi scrisul din interior?
Este foarte vechi.
Crezi că-ți pot da seama de unde a venit?
Voi face tot ce pot.
Sunt destul de intrigat de jocul hârtiei vechi.
Bună. Scuze de întrerupere.
Intră, detective.
Am vrut să te anunț
că și-a procurat un bilet de avion.
- Cine? - Vicky Hulquist.
Am făcut câteva cercetări
și am aflat că pleca la Paris, și că și-a căutat cazare.
E un comportament destul de ciudat pentru cineva care vrea
să se sinucidă, nu crezi?
Și eu cred că sunt câteva lucruri ciudate în acest caz.
Adresa de la școală. Vii?
Vicky era șefa adjunctă de palier.
Era minunată, foarte pozitivă, ne lăsa să facem tot ce voiam.
Dacă erai singură, te despărțeai de iubit,
te duceai la Vicky.
Asta e camera ei.
Super. Mulțumesc.
Cu plăcere.
Mă scuzați că vă întrerup, dle și dnă Hulquist.
Sunt detectivul Martinez. Dânsul este...
Ne-am cunoscut. Asta înseamnă că deschideți cazul?
- Ați găsit ceva? - De fapt...
Deocamdată este tot o moarte suspectă.
Încercăm să aflăm câte ceva despre Vicky.
Bine, cum vă putem ajuta?
Ne puteți spune ceva despre ea?
Avea vreun iubit?
Nu avea niciun iubit momentan.
S-a despărțit de un tip acum șase luni,
dar cred că tipul s-a transferat la Stanford.
Îi plăcea foarte mult aerul liber.
Da. Mereu.
Știți cine a făcut poza asta?
Nu.
Alte hobyuri, interese, prieteni?
Îl ultimul timp, n-am mai vorbit așa des.
Lucra zi și noapte la ziar.
Traduceau un manuscris găsit recent în Egipt.
E un pergament.
Avea straturi scrise... una peste alta.
- Un codice? - Da, asta e.
Ați spus că lucrau mai mulți.
Da, profesorul ei și încă câțiva masteranzi.
Aș face orice... s-o poți ține iar în brațe.
Uitați cât de perfectă era.
Era foarte frumoasă.
Nu vă faceți griji. Vom afla cine a făcut asta.
Tocmai i-ai spus mamei victimei
că vei rezolva cazul crimei fiicei sale?
Mă bucur că în sfârșit te referi la ea ca la o victimă.
Henry, n-ar trebui să fac asta.
Ce se va întâmpla când părinții îmi vor suna șeful
și vor spune, "au promis că-l vor găsi pe criminal"?
Păi, atunci ar fi bine să rezolvăm crima.
Bine, gata.
Indiferent cât de mult ne chinuim,
s-ar putea să nu ne dăm seama niciodată ce s-a întâmplat.
Unele dintre cazuri rămân nerezolvate ani buni.
Eu am timp.
Avea un birou în camera codicelui împreună de Browning.
El e profesorul ei?
Da. Tipul practic e un geniu.
Știu că în cultura noastră acest cuvânt e folosit abuziv,
dar el chiar se califică.
Știe șapte limbi străine.
Poate să introducă în mijlocul propoziției greaca antică.
Suntem norocoși că e cu noi.
Poate preda oriunde în lume.
Poate că mă credeți nebun,
dar... trebuie să te rog să vă echipați.
Nu crezi că e o securitate cam mare pentru o carte?
Da, Departamentul de Clasici pot fi destul de paranoici.
Mai degrabă din cauza contaminării.
Și acum vă prezint... codicele.
E foarte important să realizați că asta este viața lor.
Viețile lor sunt scrie una peste alta.
Treaba noastră e să traducem,
și, în timp ce-o facem, să le aducem înapoi la viață.
Recitiți tema cu Euripides.
Vreau să-mi predați tema vineri.
Profesor James Browning. Cum vă pot ajuta?
Bună. Vreau să vă punem niște întrebări despre Vicky Hulquist.
Bine. Dacă vă pot ajuta cu ceva.
Ea era unul dintre cei mai străluciți studenți ai mei.
Acesta e pergamentul la care lucra?
Da. E un codice.
Ultimul strat e în latină,
și prima dată am crezut că sunt doar niște însemnări despre culturi.
"Post diebus messis, aere perennius"...
"Înaintea zilelor de recoltă,
mai trainic decât bronzul"...
"Este dragostea."
"Est amo" este "dragostea."
E o scrisoare de dragoste.
Așa este. Ai dreptate.
Unde... Unde ai studiat?
Guam.
Ni s-a spus că Vicky petrecea majoritatea timpului aici cu dv.
Eu eram material neglijabil.
Cu codicele era în afaceri.
Ne pregăteam să publicăm și e mare păcat.
"Ultima scrisoare latină de dragoste."
E titlul găsit de Vicky.
Am mers pe mâna ei.
Vicky avea un birou aici?
Aici în spate.
- Fumați, dle profesor? - Nu. De ce?
Speram să trag un fum ceva.
Felul în care țineți acel pix...
Păi, vechile obiceiuri mor greu.
Ocazional, mai cedez demonilor mei.
Vă înțeleg.
Cât de apropiat erați de Vicky?
Nu... prea.
Eram colegi, știți?
În particular, nu socializam sau ceva de genul ăsta,
dacă asta vreți să știți.
Am ceva probleme în a mă apropia de această generație.
Vezi, eram la operă... când am auzit veștile...
Cu soția mea.
Aveau o aventură.
- Nu știm asta. - Desigur că știm.
A spus că fuma ocazional,
și erau urme de scrum pe așternuturile lui Vicky.
Putea să fumeze ea.
I-am văzut dinții și plămânii.
Nu fuma.
De asemenea, el era cel care a făcut poza din cameră.
De unde știi?
Purta eșarfa lui în poza aia.
Fibră de shahtoosh... Era pe biroul său.
Fiind purtător de eșarfă, arată destul de bine aceea.
- Nu găsești asta destul de suspect? - N-am spus asta.
De altfel, nu s-a uitat deloc la biroul lui Vicky
și ne-a oferit un alibi fără să-i cerem,
dar toate sunt circumstanțiale.
Juridic vorbind, avem nevoie de ceva care să-l lege de victimă.
Exact.
Cum ar fi, să zicem, ADN-ul?
În regulă, astea sunt mostrele de piele de sub unghiile victimei.
Și acesta este ADN-ul de pe pix.
Ce fel de date de asfalt cauți?
Pare a fi motiv de sărbătoare, nu?
Sunt... Sunt liber dacă...
Întoarceți-vă la muncă.
E-n regulă. Corect.
Știi, până de curând,
această zonă era folosită pentru agricultură.
Până de curând?
Aceste clădiri s-au construit înainte ca noi doi să fim născuți.
Depinde din ce perspectivă vorbești.
Cărămizile roșii n-au apărut în New York decât abia
la sfârșitul anilor 1800,
și astea sunt aproape de secolul 20.
Acest cartier era destul de popular printre artiști.
Mi se pare că George Gershwin a locuit acolo,
la fel și Cecil B. Demille...
Henry, nu vreau o lecție de istorie.
Am venit să întrebăm despre alibiul profesorului
și să vedem dacă într-adevăr era la operă atunci, da?
Da, ai dreptate.
A fost acum mult timp.
Vă pot oferi un ceai, cafea?
Nu, mulțumim.
Noi doar verificam o pistă
asupra sinuciderii ce s-a produs duminică noapte.
Am auzit. Un student de la James.
Oribil.
Dv și soțul dv... Ați fost la operă?
E corect. La "Madame Butterfly".
Și ați fost împreună toată seara?
Da.
Scuze.
Ce legătură are asta cu sinuciderea?
Sunt doar întrebări de rutină.
Lucrăm să stabilim perioada când a murit.
Trebuie să fi fost dificil să stați lângă soțul dv
în timp ce vă uitați la o piesă despre trădare.
Ce-ați spus?
N-am vrut să vă fac de râs, mă scuzați.
Știu cum e să-ți pese de cineva foarte mult,
că vrei să-l protejezi sub orice formă,
dar nu trebuie să mințiți pentru el.
Am fost la operă.
Dv ați fost la operă. Două programe pe masă...
Una îndoită, cealaltă fară nicio urmă.
L-ați așteptat afară, dar n-a apărut deloc.
Știați despre aventură
și încercați să faceți lucrurile să meargă.
Toate aceste poze au praf pe ele exceptând-o pe aceasta.
A fost plasată acolo recent,
încercând să vă amintiți de momentele
când erați tineri și îndrăgostiți.
Și vă înțeleg de ce încercați să-l acoperiți.
Încercați să nu faceți de râs familia în niciun fel.
Această locuiță a fost moștenită din generație în generație.
De unde știți așa ceva?
Asemănări cu familia mea.
Dnă Browning, dacă mințiți,
vă putem aresta pentru obstrucționarea justiției.
O să vă mai întreb încă o dată...
Soțul dv era cu dv la operă?
Nu.
Știm despre aventură.
Și soția dv... a aflat și dânsa.
Vicky pleca să studieze la Paris.
Viața dv a luat-o razna, așa că v-ați dus pe acel pod
- să-i puneți capăt. - Nu.
Vicky a încercat să vă oprească și a alunecat.
- Nu. - Nu a fost vina dv.
A fost omor din culpă.
Am iubit-o mai mult decât pe oricine.
N-am crezut că voi avea puterea s-o fac, dar am făcut-o.
Puterea să faceți ce?
Să mă despart de ea.
Îl crezi pe tipul ăsta?
S-a despărțit de o puștoaică arătoasă.
Avea 22 de ani.
Avea... întreaga viață în fața ei.
Ce se întâmpla când timpul ne prindea din urmă?
O femeie de 30 de ani cu un bărbat de 65 de ani?
Am iubit-o extrem de mult,
mi-aș fi dat propria fericire ca ea să fie fericită.
Spune adevărul.
Vrei să spui că nu crezi că el a făcut-o?
Nu sunt sigur.
Știu că el crede că ceea ce spune e adevărat.
El crede că ea s-a sinucis pentru el.
Uită-te la încheieturile mâinilor.
Sunt tumefiate de la cătușe.
Are o problemă de piele... Atopic dermatitis.
E fascinant, doctore.
Am fost desemnat de către soția dlui Browning.
- Nu mai vreau întrebări, vă rog. - Haide.
Dle Browning, nu mai scoateți niciun cuvânt.
Îmi pare rău!
Dacă mai pot pune doar o întrebare...
Dle profesor, puteți să vă scoateți cămașa?
- Glumește? - Eu...
Am terminat.
O să te scot pe cauțiune în câteva ore.
Henry, ce ai de gând să faci?
Urmele de pe încheieturile sale sugerează că are o boală de piele.
Și?
Așadar, dacă l-a zgâriat pe pod, asta ar fi probă la dosar.
Parcă ai spus că ADN-ul de sub unghiile ei se potrivește cu el.
Se potrivește!
Suspectez că erau pasionali în timp ce făceau dragoste...
Poate că-l zgâria pe spate în timpul actului sexual.
- O iubea. N-ar fi ucis-o niciodată. - Henry!
Mai avem destule de făcut aici.
Dl profesor se va duce la închisoare pentru mult timp.
Tu ai ajutat să ajungă acolo.
De ce m-ai lăsat să mă implic în acest caz?
Un om nevinovat este în închisoare acum,
și eu am ajutat să ajungă acolo.
Stai puțin. Nu știi dacă e nevinovat.
Și aventura? Și alibiul fals?
O iubea. De ce ar ucide-o?
Poate că minte.
Poate că l-a părăsit și el n-a putut face față.
Așa că i-a spus că vrea să se sinucidă,
și când ea a ajuns la pod ca să-l salveze, poc...
A pus-o pe liber.
Dar asta ar fi o crimă pasională, nu?
Punând-o pe liber?
Asta o crimă plănuită.
Oricine a făcut asta, a plănuit-o minuțios...
Podul, carabiniera.
Cineva a vrut-o moartă și s-a chinuit ceva să pară accidentală.
Doar de câteva săptămâni la Omoruri,
și deja ești un Sherlock Holmes.
- Prind destul de repede. - Am observat deja.
Îți vei da seama.
Vino. Vreau să-ți arăt ceva.
Am făcut o mică verificare a biletului...
Prietenul tău anonim.
Ai aflat unde a fost fabricată hârtia?
Da, dar, nu te entuziasma prea tare.
A fost fabricată la fabrica de hârtie din Caserta, Milan.
Fabrica a fost distrusă în Al Doilea Război Mondial.
Nu mai există astăzi.
Emblema de sus este de la un hotel din zonă...
Hotel Montoliogne.
Dar mă tem că este închis de peste 60 de ani.
Scuze.
Nu-ți face griji.
Vom mai afla lucruri despre tipul ăsta.
HOTEL MONTOLIOGNE
Henry!
- Abigail, îmi pare rău. - De ce?
Pentru că nu funcționează.
Pentru că nu pot.
Ți-am citit scrisoarea. Mă iubești?
Da.
Da, te iubesc.
Dar crede-mă, în timp, nu se va termina bine.
Cui îi pasă cum se termina?
În viață e vorba despre călătorie,
indiferent cât durează.
Mă scuzați, dr. Morgan,
dar nu vă las să scăpați așa ușor.
Pofitm.
Dacă dl profesor spune adevărul,
și eu cred că spune, înseamnă că s-a despărțit de ea,
dar ea nu a vrut să-l lase.
- De unde știi asta? - Era un luptătoare.
Urmele de pe pantofii ei,
vopseaua de sub unghii sugerează o luptă.
Deci, altcineva a ademenit-o pe acel pod.
A fost surprinsă. De ce nu a ripostat?
- Lucas! - Scuze!
Am crezut că asta e retoric.
Nu știu. Poate că nu l-a văzut.
N-a fost cea mai inspirată alegere să te sui pe margine.
Desigur.
Forcepsul.
Ce avem aici? Ață dentară.
Pare a fi piele umană.
Compar-o cu ADN-ul profesorului Browning.
Nu va fi necesar.
Avem un nou cadavru.
Am ieșit pe cauțiune acum câteva ore.
Studenții care l-au văzut au spus că era abătut.
Biletul sinucigaș. E clar ce s-a întâmplat aici.
Sunt de acord cu tine.
Tipul ăsta a fost ucis.
Hai să ne calmăm puțin. Ce vedem aici?
Un tip și biletul său sinucigaș.
Nu are vătămări pe corp înseamă că nu l-a obstrucționat nimeni.
Sângele e împrăștiat pe podea.
Îmi imaginez că ai văzut destule situații de genul.
- E mai mult sânge decât de obicei? - Poate?
Unde vrei să ajungi, Henry?
A fost drogat... sedat.
Ibuprofen diphenhydramine.
Poate a ingerat-o singur... Puțin curaj lichid.
Doar dacă nu a vrut să nu se mai miște
și să roage pe altcineva să-i taie venele.
Uită-te la incizia făcută.
Tăietura începe din interior înspre exterior.
Din ce am văzut până acum la sinucigași...
Și te rog să intervii, detectiv Hanson,
dacă ai avut și altfel de experiențe...
unde tăietura e făcută din exterior spre interior.
De asemenea, a fost făcută de un stângaci.
De unde știi asta?
- Henry, de unde știe asta? - Din biletul sinucigaș.
T-urile sunt scrie cu o înclinație mare.
Și biletul...
"Amor et separa vix deo conceditur"...
"Chiar și Lui Dumnezeu Îi e greu să iubească
și să fie înțelept în aceasi timp."
Minunat, exceptând doar o mică greșeală.
Criminalul a folosit "Amor" pentru dragoste,
în loc de infinitivul "amare."
Profesorul Browning n-ar fi făcut niciodată greșeala asta.
Bine. L-ați auzit.
Aici e o scenă a crimei.
Vreau să văd înregistrările camerelor video cu cine
a intrat și ieșit din această clădire în ultimele două ore.
Înregistrările sunt aici.
Ăsta e singurul monitor pe care pot rula imaginile.
Derulează înapoi.
Mai ai și alt unghi?
Acolo?
- O recunoști? - Da.
Ea e Miranda Browning... soția lui.
- Aresteaz-o. - Da, domnule.
Condoleanțe pentru moartea profesorului dv.
Haide, frate.
M-ai sperat de moarte.
Cum ai intrat aici?
Te-am mai văzut tastând acel cod.
0931.
Bătălia de la Actium.
Recuparam din muncă.
Dl profesor și-ar fi dorit ca eu
să mă asigur că se va publica cartea sa.
Cum te-ai accidentat la mână?
Am căzut de pe bicicletă. De unde știai asta?
Pentru că ești stângaci,
dar tastezi cu dreapta.
Cred că ți-a fost greu când dl profesor s-a cuplat cu Vicky
și când s-a decis s-o pună co-autor pe ea...
"Ultima scrisoare latină de dragoste."
Nu-ți văd numele la autori.
Am primit credit pentru cercetare. Nu-i așa mare chestie.
Dar nu asta i-ai spus lui Vicky când ai sunat-o și i-ai spus
că-ți vei pune capăt zilelor pe pod.
Știai că va veni să te convingă să n-o faci
pentru că era o persoană bună.
Ești un tip nebun.
Mult succes să dovedești asta.
Va fi un coșmar juridic,
dar moartea profesorului, pe de altă parte,
va fi mult mai simplă.
- Ce, crezi că eu l-am... ucis? - Ce altă șansă mai aveai?
Odată ce devine o investigație de crimă,
avocatul său ne-a făcut o grămadă de probleme în caz
așa că acuzațiile s-ar fi retras înainte ca procesul să înceapă.
Dar dacă s-ar fi sinucis...
Și aici se vede adevăratul geniu.
Știu că nu-ți place să abuzezi de termeni,
dar cred că aici se aplică.
Cine i-ar fi chestionat motivul?
Chiar a fost crima perfectă.
Acum ești liber să-ți pui numele pe carte...
Lucrarea ta de posteritate.
Unde este poliția?
Nu te îngrijora. Sunt pe drum.
De obicei au nevoie de ceva timp ca să vină.
Deci aș putea să te ucid chiar aici și să fug?
Nu ar avea flerul tău obișnuit.
Improvizez.
Dar sunt camere aici!
Oamenii vor vedea ce-ai făcut!
E cam târziu pentru asta.
Dacă faci vreo mișcare, te înțep cu asta în carotidă
și vei sângera până vei muri.
Sunt conștient.
Nu știu. Nu cred că ea e de vină.
Ce vrei să spui? Am văzut-o intrând în biroul său înainte morții sale.
Dar se comportă de parcă ar fi băută.
Dumnezeule. Henry!
Stai pe loc.
Aruncă cuțitul acum.
Aruncă arma. O să-i tai gâtul. O s-o fac!
- Aruncă arma! - Liniștește-te.
Aruncă cuțitul! Te voi împușca!
Vrei să mă testezi? O să-l ucid!
Aruncă-l! Acum!
- Nu, vorbesc serios! - Aruncă cuțitul acum!
Hanson, împușcă-mă în umăr! Va scăpa cuțitul!
Înapoi! Nu, n-o face!
Henry.
- Henry. - Gâtul meu.
E-n regulă. Dă-mi să văd.
În regulă. E doar o tăietură.
Vei fi bine.
Sfinte Mare.
Doctorul intră în biroul victimei,
îl acuză pe tip... Fără armă, fără nimic...
După care iese în hol, se roagă să-l împușc.
Îți spun, tipul ăsta se va împușca singur.
Asta n-ar trebui să fie în camera probelor, detective?
Da. Eu doar...
Acolo mă îndreptăm, dle locotenent.
Detectiv Martinez, putem vorbi puțin?
Sigur.
Ți-am zis să stai deoparte de cazul sinucigașei.
N-ai ascultat.
Mă scuzați.
Ți-ai ascultat instinctul.
Asta e cea mai valoroasă unealtă pe care o poate deține un polițist.
Am de asemenea și alte unelte utile.
Adică un medic legist cu un al șaselea simț pentru moarte.
Dacă rezolvă cazurile...
E al tău.
Părinții lui Vicky au venit să ia lucrurile ei.
Prespun că vrei să mă ocup eu?
Nu.
Ar trebui să le dau eu.
Nimic nu poate șterge durerea pierderii cuiva drag.
Duci această durere cu tine toată viața ta,
oricât de lungă ar fi.
Tot ce poți spera este că, după un timp,
rănile să înceapă să se vindece.
Dar indiferent de cât de puternic ești,
indiferent cât de mult te lupți...
Cicatricile rămân mereu cu noi.
Și mie îmi e dor de ea, știi?
Acum ar fi avut 94 de ani.
- Știi, e posibil să... - E moartă.
N-o s-o mai vezi niciodată.
M-am împăcat cu ideea asta acum mult timp.
Și tu trebuie să faci la fel.
Da. Desigur.
Doar că...
Știam că va muri la un moment dat.
Am crezut doar că putem fi o familie normală o perioadă.
Am fost.
Dar cine naiba are nevoie de-o familie normală?
Haide.
Dar ți-a plăcut?
Chiar mă întrebi dacă mi-a plăcut viața mea?
E cam târziu pentru asta, nu crezi?
Scuze.
E o întrebare prostească.
Știi vorba chinezilor?
"Să trăiești o viață interesantă."
Arată-mi tu pe cineva care s-a distrat mai mult decât noi.
Presupun că așa e.
Mă scuzi acum, pregătesc un soufflé la etaj.
- Cu zmeură? - Da.
Și fără să mă laud, a ieșit extraordinar de bună.
Vrei să răspunzi tu?
- Alo? - Bună, Henry.
- Cine e? - Numele meu?
Am avut câteva.
Știi...
Nu-mi place să mă joc.
Cum ai aflat de Hotel Montoliogne?
N-a fost greu... registrul hotelurilor.
Te-am verificat.
Scuză-mă că am fost intrigat.
N-am putut înțelege ceva...
De ce-ți pasă.
- De ce să-mi pese? - De tot.
Dar mi-am dat seama.
Ești doar un copil, Henry.
Primii 200 de ani sunt simpli.
Încă ai credință.
Deci, tu de când...?
De mai bine de 2000 de ai.
Vrei să-mi spui cumva?
Spune-mi Adam.
Pare că sunt aici de când lumea.
Cred că noi doi ar trebui să ne întâlnim.
O vom face.
Nu trebuie să ne grăbim relația.
Avem tot timpul din lume.
Traducerea și adaptarea: Neoh (c) Titrări Team